Камбанният звън на храма, възвестил, че селото трябва да бъде евакуирано
Юли месец няма да бъде забравен за жителите на село Воден, където невиждан пожар обхвана половината село. Огънят изпепели 35 къщи, уби животни и унищожи граденото от хората през целия им живот. Между пламъците оцеля 122-годишната православна църква в селото. История и вдъхновявала десетки туристи идвали на святото място, днес обедини местните жители.
Овладяха огъня във Воден, поставиха фургони за хората без жилища (ОБЗОР)
93-годишния дядо Иван оцелява в пожара в село Воден и вижда с очите си как пламъците сякаш спират пред църквата в селото. Дни след опустошителната стихия храм „Свети Георги“ се извисява на най-високото място в селото. „Зададе се червен облак, казаха да бягаме”, разказва дядо Иван.
Кметът на Болярово Христо Христов: Общо 35 имота изгоряха
Именно църквата възвестила, че трябва да има евакуация в село Воден. „Църквата е емблемата на селото, обикаляла съм на много места. Но този тип църква, изградена на тази височина. С нея се оповестяваше, жалко че в този наш съвременен век отново се наложи да звъни камбаната. Не, че нямаше евакуация – жандармерията, хвала на хората, които измъкнаха моята майка, която е почти на легло. Хвала и на тези хора. Но и тук отново биеше камбаната. Този път тревожно звъня”, споделя Елена Банчева, жител на Воден. Храмът вече е била опожаряван по време на руско-турската освободителна война. Елена пази записките от своя прапрадядо, в които той разказва за миналото и вярата. „На 1 януари 1878 г. - срещу „Сурва” през селото ни минали гьочлии и башибозуци. Започнали да ограбват, изтезават и избиват населението ни като най-напред запалили църквата. Ужасеното население се пръснало:едни побягнали из горите, а други подирили защита у турското население в съседните села Кайбилар и Оджакьой, където наистина намерили спасение“, пише Тодор Попжелязков. Новият храм е изграден след Освобождението и изографисан от майстори от Трявна. „Свършват пироните за черквата. Коват горе, коват. Дядо Андрея се качил на магарето и тръгнал към Ямбол за пирони. Купува там пирони, и се връща пак с магарето. Когато разтоварва дисагите с пироните, магарето почина на място”, казва дядо Иван. В градежа преди векове участва Георги Попиванов, чийто гроб днес е в двора на храма, точно до където достигнали пламъците от опустошителната стихия.„Нека замълчим в памет на предците, които са направили това, което ние като че ли ние не успяхме да запазим. Голяма е, огромна е вярата, че всичко това ще се преодолее. Защото всичко това е градено с много усилия, с доброволен труд на хората. И всички да бъдат заедно, да бъдат обединени”, призовава Елена.
Храмът и до днес пази вещи и документи от вековете, безценни и сантиментални за Елена Банчева. Тя вярва, че силата на вярата и Божията помощ, ще съживи и възроди Воден. „С Божията помощ, благословия и с човешката – единение и заедност, нека Воден да оцелее. Воден е бил и Воден ще бъде. Макар и накрая на България, то е началото на Европа. Нека заедно възобновим селото”, добавя още Елена.
Репортер: Елена Танева
Повече по темата гледайте във видеото.